DÅ
Jag fick ut dig ur helvetet. Och jag kan slänga tillbaka dig.
Du borde visa mig lite respekt.
Du kommer att få göra en del svåra val.
- Hur var det? - Helvetet?
Jag måste ha svimmat. Jag minns ingenting.
- Detta är Uriel, en specialist. - Vadå för specialist?
- Ni måste lämna staden. - Varför?
- Vi ska förstöra den. - Du lever bara för att-
-du har varit användbar. Men när du inte är det, så är du död.
Fråga Dean vad han minns ifrån sin tid i helvetet.
NU
Hallå? Är det nån där?
Hallå, mrs Armstrong.
Varför skulle Uriel säga det om du inte minns?
- För att han är ett svin. - Kanske, men han är en ängel.
En ängel som tänkte förstöra en stad.
- Vill ni ha nåt mer? - Nej, det är bra.
- Vill ni inte prova våra frityrbomber? - Nej, det är bra.
Okej, enormt.
Ärligt talat, jag vet inte varför Uriel sa så.
- Visst. - Vad?
Se mig i ögonen och säg att du inte minns nåt ifrån din tid i helvetet.
Jag minns ingenting.
- Jag minns inte, Sam! - Jag vill bara hjälpa dig.
- Du vet allt som jag vet. - Enastående. Efterrätt?
- Kompis... - Ni måste prova vår extrema glass.
- Den är extrem. - Inget extremt, bara...
- Enormt. - Tack
- Vart ska vi nu då? - Jag är inte säker.
Det har varit rätt så tyst. Inga spår efter demoner eller omens.
- Det är bra nyheter för en gångs skull. - Bara folk som har sett ufon-
-och en möjligtvis hämndlysten ande. Kolla in det här...
Concrete, Washington. Ett ögonvittne som har sett ett spöke i duschen.
Offret påstår att spöket slängde ner henne för trappan.
- Du är tydligen intresserad. - Kvinnor, duschar. Vi måste rädda dem.
Jag är inte förvånad över att andevärlden tog kontakt.
Jag är...naturligt känslig.
Jag kan känna allt känsligt över dig, Candace.
- Vad hette din bok? - Titeln är..."Supernatural."
Jag har rest runt en hel del. Berätta lite om mötet.
När jag såg uppenbarelsen, så började jag att springa.
- Jagade spöket dig? - Inte bara det. Det visste vad jag hette.
Den skrek: "mrs Armstrong! mrs Armstrong!"
- Sen så ramlade jag ner för trappan. - Jag trodde att du blev knuffad?
Jag vet inte... Jag trodde att jag blev det.
- Kanske. - Kändes det som den ville skada dig?
Det var ett spöke. Hursomhelst, jag låg nedanför trappan-
-och då blev det konstigt.
- Det hjälpte mig upp. - Hursa?
Det hjälpte mig upp. Och den sa om och om igen:
"Snälla säg inget till mamma."
Det är konstigt.
- Hittat nåt? - Ingen EMF i duschen är nån annanstans.
- Huset är rent. - Jag är inte förvånad.
Jag fick en känsla av att en galning knuffade mrs Armstrong.
- Jag är rätt så besviken. - Du ville rädda nakna kvinnor.
Det kan du ge dig fan på!
Spring, Forrest, spring!
Jag tror inte att det händer nåt här.
- Den kastade in mig i ett träd. - Det är nåt som händer.
Jag vet att du blev rädd. Men tror du inte-
-att det kan ha varit en björn? - Jag vet hur ett björnspår ser ut.
Den lämnade inga björnspår. Dess fötter var enorma.
- Det var storfot! - Det låter inte klokt.
Det finns en storfot där ute!
Ursäkta oss - FBI.
- Vi är här angående... - Storfot?
Just det. Kan du berätta exakt var det här hände?
Vad fan är det som händer här? Först ett påhittat spöke-
-och nu storfot? - Varje jägare vet att det är en bluff.
Nån kanske har lagt nåt i vattnet.
Okej. Vad kan ha gjort den där?
Det är...en storfot.
Okej.
Så, storfot bryter sig in i en spritbutik för att få sig ett järn?
Amaretto och Irish Cream. Han är en riktig fjortis.
Kolla in det här.
Tog han all porr?
Jag säger det igen: Vad fan är det som händer här?
Jag har ingenting.
Det måste vara ett skämt. Nån stor man inuti en gorilla dräkt?
Eller så är det en storfot?
Han kanske är beroende av porr och alkohol.
Som en skogsboende Duchovny.
Lite ung för "Busty Asian Beauties."
Det är precis som "Harry and the Hendersons."
- Hallå? - Hej! Kan vi...
- Är dina föräldrar hemma? - Nope.
- Har du sett en väldigt, väldigt hårig... - Är han i trubbel?!
Nej, nej, nej, nej. Inte alls.
- Vi ville bara se om han mådde bra. - Han är min nalle.
Jag tror att han är sjuk.
Otroligt. Vet du vad? Vi...är...
- Nalle doktorer. - Verkligen? Kan ni kolla till honom?
- Visst. - Visst.
Han är i mitt sovrum. Han är väldigt grinig.
Nalle? Det är några doktorer här som vill träffa dig.
Stäng dörrjäveln!
Förstår ni vad jag menar?
Jag ville bara ha en nalle som var stor och kunde prata.
Men nu är han grinig hela tiden.
Säger konstiga saker och luktar som bussen.
- Lilla flickan... - Audrey!
Audrey. Hur kunde din nalle bli riktig?
Jag önskade mig det. Vid önskebrunnen.
Kolla in det här.
- Kan du verkligen tro att det är sant? - Inte riktigt.
Det är en hemsk värld.
- Varför är jag här?! - För att ha te kalas!
Te kalas?! Är det allt?
Ge oss en sekund, Audrey.
Ska vi... Borde vi...
- Ska vi döda hennes nalle? - Hur? Skjuta? Bränna?
- Bägge delarna kanske? - Hur vet vi ens att det fungerar?
Jag vill inte ha en stor, brinnande, vansinnig nalle efter mig.
Jag tror även inte att björnen är kärnan i allt det här.
Var är dina föräldrar, Audrey?
Min mamma önskade att de var i Bali, så jag tror att de är i Bali.
Jag är ledsen över att behöva säga det här. Din björn är sjuk.
Han har...
Slickepinne sjukan.
Det är inte ovanligt. Men det smittar.
Finns det nån som du kan bo hos i några dagar?
- Mrs Hurley bor nedanför gatan. - Perfekt.
- Vi vill att du stannar där några dagar. - Och var ligger den här önskebrunnen?
- Tror du det fungerar? - Har du en bättre förklaring?
- Det finns ett sätt att ta reda på det. - Vad ska du önska dig?
Det ska man inte tala om.
Har nån beställt en italiensk långmacka med Jalapeño?
Det måste vara jag.
- Jag tror att det fungerar. - Nallen, smörgåsen...
- Jag gissar på det här. - Jag gissar på det där.
- Det ligger på listan. - Vad ska vi göra?
Stoppa folk ifrån att önska sig nåt? Det låter väldigt simpelt.
Kanske. Men nåt sånt här har alltid ett pris.
- Och det brukar vara nåt dödligt. - Det är en väldigt god smörgås.
Okej då. Vi gör ett hål i brunnen-
-tills vi vet vad vi ska göra. - Vi tillåter ingen annan mat här inne.
Jag ska verkligen inte äta maten här inne.
Hälsoinspektionen. Ni är angripna av råttor.
Vi måste stänga här under avdelningens regel nummer 56c.
Råttor?!
En typisk fontän, plast Buddha. Jag kan inte se nåt.
Ja, ingenting. Vi håller rent här.
Jag måste be er att gå under inspektionen. Tack
Kom igen. Är du inte lite frestad?
Nej. Det skulle inte var verkligt.
Björnen såg verklig ut. Du kan önska dig livet du skulle ha-
-innan allt det här började. Du hade varit en framgångsrik advokat-
-med en fin bil och ett vitt staket. - Det hade jag inte önskat mig.
Det är försent för det livet. Jag är inte den personen längre.
- Vad skulle du ha önskat dig då? - Liliths huvud på ett fatt.
Blodigt.
Okej.
Vad är det där?
Nåt gammalt mynt. Men jag känner inte igen tecknen.
Lyft med benen.
Är den fast svetsad där?
Ni kommer att ha sönder min fontän!
Jag vill inte drämma till dig men det kommer jag att göra.
Tack.
Jag har en Idé.
- Fan! - Myntet är magiskt.
Det må jag säga.
Jag tror att det är hoodoo som skyddar brunnen.
Jag tror inte att vi kan förstöra den.
Du kollar upp den här. Jag kom precis på en sak.
Oroa dig inte, fröken. Hälsoinspektionen.
- Så du kan stänga av och på? - Hur visste...
Du önskade att du kunde bli osynlig-
-så att du kunde spionera på kvinnor i duschen?
- Nej, nej, nej. Det är galet. - Sätt på dig några byxor.
Och stanna synlig.
Okej...
Det är bäst att ni springer!
- Har du problem, eller? - Va? Nej.
Dean?
- Mår du bra? - Önskningarna är onda, Sam.
- De är verkligen onda. - Smörgåsen, va?
Myntet var babyloniskt. Det är förbannat.
Jag hittade några delar ur en legend.
Jag mår bra.
Ormen är "Tiamant" som är den babyloniska guden för kaos.
Det var några präster som utförde nån slags svart magi.
- Gjorde de myntet? - Ja, för att så kaoset.
Myntet har fäst sig vid brunnen.
- Och den beviljar andras önskningar. - Men önskningarna blir tillslut dåliga.
- Du får ett bra jobb. - Och den andra får motsatta.
Den har förstört mer än en stad. Till och med ifrån kartan.
Att en får sin önskning uppfylld är en sak men alla...är kaos.
- Hur ska vi stoppa det? - Vi måste hitta han som startade allt.
Den som slängde ner myntet är den ende som kan få bort den.
Det är ganska lugnt nu, men när alla får reda på brunnen-
-så kommer allt att spåra ur.
Varför?!
- Vakna, Dean! - Jag är uppe. Vad?
Sovit gott?
Solbränd, utvilad, och redo.
- Tror du inte att jag kan se det? - Se vadå?
Mardrömmarna, drickandet. Jag är med dig 24 timmar om dygnet.
Uriel Ijög inte, men du gjorde det.
- Du minns allt ifrån helvetet, eller hur? - Vad vill du ha av mig, Sam?
Sanningen. Jag är din bror. Prata med mig.
- Var försiktig med vad du önskar. - Sött.
Kan vi sluta med terapin? Vi har ett jobb att sköta.
Vad har du?
Snälla?
En nalle, lotteri killen, ett osynligt pervo.
De måste ha önskat sig det under de förra två veckorna.
Men vem önskade först? Och hur ska vi kunna få reda på vem?
Annonserna i tidningen kanske kan hjälpa till.
- För en månad sen. - Wesley Mondale och Hope Lynn Casey-
-om deras överraskande förlovning. - Sann kärlek.
- Wes, sover du? - Nej, nej.
Jag...vilade bara ögonen.
Jag tänkte att du kanske ville ha nåt att äta.
Du hade inte behövt göra allt det där. Jag ville. Nej, jag...
Jag var tvungen. För att jag älskar dig över allt annat på jorden.
- Sätt dig lite, Hope. - Ja, Wes.
- Hope, är du lycklig? - Jag älskar dig mer än allt annat.
Jag vet. Och jag älskar dig.
Väldigt mycket. Det är därför som jag vill att du ska göra-
-allt som gjorde dig lycklig förut. - Ja, jag ska försöka att vara gladare.
- Jag börjar med en gång. - Det är det som jag menar.
Snälla var inte arg på mig. Jag skulle bara dö då, dö, dö!
Nej, nej, jag är inte arg. Jag är inte arg!
Då ska jag gottgöra dig, Wes.
Jag tar det.
Wes! Du sa aldrig att du ringde floristerna för bröllopet.
Du är bäst! Jag hämtar pärmarna.
Wesley, hur är läget?
Det är "we...s-s. "
- Är det inte ni ifrån hälsoinspektionen? - Och florister.
Och FBI. Och på torsdagar är vi nalle doktorer.
Det som spelar nån roll är vad vi vet.
- Samlar du på mynt, Wes? - Ja. Min farfar gav mig dem.
Har du tappat en av dem? Och med det menar vi i en önskebrunn-
-vid "Lucky Chens" och önskat dig nåt? - Jag vet inte vad ni pratar om.
Okej, jag har en hel del idéer.
Men vi har ju inte så mycket pengar. Wes är arbetslös just nu.
Men då har han mer tid för mig.
- Jag hade tänkt mig nåt japanskt. - Det kan jag förstå.
- Hur träffades ni två? - Den bästa dagen i mitt liv.
Det var så roligt. Vi har båda växt upp tillsammans-
-men vi har aldrig lagt märke till varandra.
Tills förra månaden. Det var som om vi sågs för första gången.
Han bara...glänste. Glänste.
- Kan du hämta lite kaffe? - Ja, vad som helst.
Vi vet. Så säg sanningen.
Min farfar köpte myntet i nord Afrika under andra världskriget.
Och han tog hem det. Han sa att det var ett riktigt önskemynt.
Men att ingen skulle använda det.
När han dog så tänkte jag: "Låt oss prova myntet."
Nu måste du ta tillbaka önskningen.
- Inte alls. - Annars kommer nåt hemskt att hända.
Nånting hemskt... Som oss.
Vi vill verkligen att du följer med oss.
Jag fattar inte. Varför måste min önskning vara dålig?
För att det går utför. Din stad har blivit galen.
Påstår du verkligen att din relation med Hope är vad du önskade?
Jag ville att hon skulle älska mig mer än nåt annat.
- Verkar det friskt? - Hellre det än att hon inte märkte mig.
Du ska inte få allt det som du vill ha. Inte så här.
Myntet böjer på allt som du önskar sig.
Hört talas om: "Var försiktig med vad du önskar?"
- Körde vi precis på nåt? - Jag såg inte nåt.
"Var försiktig med vad du önskar" Vet du vem som säger så?
Snygga töntar. Som ni två. Som har det lätt-
-för att ni är snygga. - Lätt?
Kvinnor spanar in er. De märker er.
- Tro oss, vi har det inte lätt. - Vi får aldrig det som vi vill ha.
Vi måste slåss för att få det som vi vill ha.
- Det är kanske det som är meningen? - Folk är folk för att de är olyckliga-
-för att de aldrig får vad de vill ha. - Och när man får det, blir man galen.
Ta en titt på Michael Jackson, eller Hasselhoff.
Hope älskar mig nu - fullständigt. Och det är underbart.
Se er omkring. Var är all galenskap som ni pratade om?
Tryck på knappen!
Det borde räcka.
Knäböj inför Todd!
Jag tar hand om Todd. Ni åker till Lucky Chens.
- Grabben! Får jag prata lite med dig? - Ur vägen!
Okej, jag fattar, Todd. Jag vet hur det är.
- De mobbar dig. - Varje dag! Du vet inte hur det känns!
Nej, men du är du och jag är jag.
Jag kunde inte stoppa dem. Då berättade Audrey om önskebrunnen.
Jag fattar. De är elaka.
Men de är inte övermänskliga. Med stora krafter följer ett ännu större...
Den grabben välte bilen som om den inte var någonting.
Du skulle ha sett nallen. Nu är det roliga över.
- Varför kan vi inte bara få vad vi vill? - För att det är så i livet, Wes.
Hope?
Jag var tvungen. Han skulle önska bort vår kärlek.
Grabben!
Jag ville inte göra det här.
- Önskade du att han dog? - Jag älskar dig mer än nåt annat.
- Sluta säg så där. Sluta! - Men jag gör det.
Mer än någonting annat. Mer än mig själv. Mer än livet.
Hata mig inte.
Det kommer att bli bra. Det ska jag se till.
Det kommer att gå bra.
Spela med så löser sig ditt problem. Kom.
Inte mer, inte mer!
Jag skulle inte bråka mer med den här killen.
Håll dig borta!
Hope.
Känner jag dig?
- Myntet är smält. - Audreys föräldrar är tillbaka-
-ser ut som om allt är som vanligt. Och det är vi också.
Vänta lite.
Du hade rätt.
- Om vadå? - Jag borde inte ha Ijugit för dig.
Jag minns allt som hände med mig i helvetet. Allt.
- Berätta. - Nej.
Jag tänker inte Ijuga mer. Men jag tänker inte prata om det.
Du kan inte hålla detta för dig själv. Jag måste få hjälpa dig.
Hur? Tror du att ett litet prat-
-kommer att ändra på nåt? Hela mig på nåt sätt?
- Det handlar inte om en dålig dag. - Jag vet det.
Allt det som jag såg. Det finns inga ord.
Det går inte att glömma det. Det går inte att göra det bättre.
För att det finns här inne...för alltid.
Du skulle inte förstå. Och jag skulle aldrig kunna få dig att förstå.
Jag är ledsen.
Översatt av: Jack87 Text hämtad från www.Undertexter.se